Jag gör det av kärlek till dig...
Jag vet vad som händer...
Tala inte med nån. Jag varnar dig.
Varför gömmer du saker för mig? John, se på mig.
Se inte på mig om jag inte säger till. Tala inte med nån.
Jag älskar dig inte längre.
Folket i Nebraska får skämmas över sin representant.
Johnson om den senaste skandalen–
–som stör senatorsvalet, där han står mot Jackson Wyatt.
Wyatt har återigen fotograferats med en väninna.
Kampen om sentorsposten hårdnar – Wyatt i blåsväder
–God morgon, mr French. –God morgon.
–Tack, sir. –Mr Crill firar att han är omvald.
Jag har plockat blommor som alla män ska bära i knapphålet.
Det ska vara klart klockan tre. Det blir nog ingen lunch.
Okej? Här är din lön.
–Hennes flickor borde ha gjort den. –Visst är det fånigt.
–Fanny marknadsför bara härbärget. –Tänk att hon ordnar en fest igen.
GRATULATIONER! Borgmästare Crill
Handla efter arbetet och skynda dig hem sen, hälsningar från Emma
–Kan jag få godiset i... –En annan påse, John?
–Basebollkort också? –Fem paket, tack.
God dag, John. Så trevligt att träffa en bekant.
–God dag, mrs Sternberg. –Säg Louise.
Okej, mrs Sternberg.
Det är säkert ensamt i huset.
Kom över på middag. Min grytstek är mycket god.
Ursäkta mig.
Välkommen hem! Värm ugnen till 180 grader och bränn dig inte
Är ni oskadd?
–Ska vi ringa dr Elkins? –Kan ni röra fingrar och tår?
–Nej, var stilla. –Vi trodde att ni var död.
–Gå undan, allesammans. –Vem är hon?
Så John bodde ihop med nån.
–Blev du rädd? –Gå in och hämta en stol.
–Hur känner ni John? Är ni släkt? –Jag bor här.
John! John!
Mår du bra? Ditt hus var nära att förstöras.
–Mår din väninna bra? –Min frukost kallnar.
John?
Gå raka vägen och undvik främlingar!
–Hallå, John. –Konstapeln.
–Vi hörde om tåget. Är allt... –Jag måste till arbetet.
Jag hörde talas om tåget. Fanns det en kvinna i huset?
–Jag hörde om tåget. –Det här måste bli färdigt.
John Skillpa, stans samtalsämne.
–God morgon, mr Crill. –Doris.
Ni har ett urspårat tåg på tomten och går ändå till arbetet.
Ja, sir. Jag var tvungen.
Otroligt. – Hur kan jag hjälpa er? Vill ni vara ledig?
Vi är ju som en familj, så passa på.
–De måste bli klara. –Tack.
Jag bryr mig inte om arbetet. Det gör nog inte Edmund heller.
Självklart inte. Jag föreslog att han skulle vara ledig i dag.
John, åk hem.
Jag gör bara det här och åker hem vid lunch, om det går bra.
Snälla.
Javisst.
John, de måste bli klara. Tack.
–Där är du ju. –Konstapeln.
I morse verkade det som vi aldrig setts förut.
John?
Ungar, gå ner därifrån. Kom igen.
Jag knackade på för att titta till den unga damen. Ingen öppnade.
Enligt några av kvinnorna är hon din fru.
Ingen visste att du hade gift dig. Grattis! Jag är glad för din skull.
Allt måste bli som det var förut.
–Har du ringt efter nån? –Nej, sir.
Okej.
När din mor dog visade jag dig vad du skulle göra och du gjorde det.
Du måste göra på samma sätt nu.
Här finns ingen som kan hjälpa dig.
Du måste ringa till järnvägsbolaget och förklara ärendet.
–Okej? –Ja, sir.
Mr Skillpa. Jag ber om ursäkt för olägenheten.
–Jag har talat med borgmästare Crill. –Tack, kan ni ta bort ert tåg?
Vi arbetar på en lösning nu. Teknikerna är på väg.
–Men, som sagt, det tar sin tid. –Jag vill bara få bort det snarast.
Konstapel McGonigle sa att jag skulle ringa. I morgon?
Jag kan vara hemma tidigt från arbetet. I morgon passar bra.
Vi måste skicka dit ett svetsarlag. Vår chefstekniker måste se det.
Han kan komma först på fredag.
–lnte före fredag? –Som sagt, han kommer på fredag.
Letar ni efter den här?
–Jag ordnar det. –Den är där borta.
Ni måste gå ut nu, snälla ni.
–Snälla, gå nu. –Connor, stå beredd vid dörren.
Jag heter Connor Black och är senator Wyatts rådgivare.
Vi är här för att träffa mr Skillpa.
Fanny Crill. Det är så trevligt att träffa er, mrs Skillpa.
Man kan ju träffas under mindre märkliga omständigheter.
–John är inte hemma. –Fanny?
Vi är här p.g.a. det avskyvärda på er tomt.
Vi vill ordna ett möte där, med tåget i bakgrunden.
–Vad då? –Tåget ingick i senatorns kampanj.
Utmanaren Ted Johnson vill smutskasta Wyatt.
Han vill använda tåget som metafor för min chefs politiska karriär.
Med andra ord behöver jag er hjälp.
Har ni sett den här bilden?
Ted Johnson använder fotot för att skada kampanjen.
Bara tre veckor återstår till valet, och vi får inte låta det ske.
Connor har låtit mig anordna sammankomsten.
Hela Peacock kommer hit. En orkester, mat... En härlig dag!
Ni och er make med senatorn.
Du kan väl gå ut och röka? Får jag tala ensam med mrs Skillpa?
Visst. Jag har ju inget bättre för mig.
Jag visste att jag borde ha kommit ensam.
Jag har alltid varit nyfiken på det här huset.
Slå er ner.
Hur känner ni John?
Min man äger banken. Han är Johns chef.
Ray har varit Peacocks borgmästare i tre perioder.
Det här måste vara överväldigande för er–
–mrs Skillpa. Jag ska förklara mig.
Jag driver ett kvinnohärbärge. Vi formar moderna kvinnor.
Kvinnor som röstar. Wyatt uppfattas som okänslig för kvinnors behov.
Connor tycker att flickorna ska fotograferas med borgmästaren.
Men den dumskallen inser inte–
–att jag ska använda mötet för att samla in pengar till härbärget.
Mrs Crill, jag måste gå upp.
Hushållsarbete är inte allt här i livet. Kalla mig Fanny.
Mrs Skillpa, fotot hjälper härbärget att hitta donatorer.
Jag vet inte.
Jag vet att släkten Skillpa alltid har varit tillbakadragen, men–
–ni är en självständig kvinna. Kom ihåg det.
Det var trevligt att träffas. Om ni undrar nåt finns vi utanför.
–Vad har ni där? –Mrs Skillpa. Hur mår ni?
–Ni ser kryare ut. –Så rart.
–Försiktigt. –John borde laga trappan.
–När sker härbärgets klädinsamling? –Nån gång före jul.
Ni känner säkert till Fannys arbete med hemlösa mödrar och barn.
–Hemlösa barn? –Vi ordnar med goda adoptivhem.
–Ni borde komma och möta flickorna. –Var är era barn?
Mr Black, här i Peacock lägger vi oss inte i.
Jag önskar att ni går med på mötet.
Handlar det om John så vet ni bäst hur han ska övertygas.
Så gör det. Vid tillfällen som detta får den moderna kvinnan en chans.
Vid såna tillfällen kan vi få synas. Vi måste hålla ihop, mrs Skillpa.
Snälla, säg Emma.
Hallå?
Ja, mr French.
Jag är ledsen, men John är lite försenad.
Jag ska se till att han kommer i väg.
–Johnny! Mannen på allas läppar. –Har jag gjort nåt?
Nej, då.
Connor, här är han. – John Skillpa, Connor Black.
–Trevligt att träffas. –Vad sägs om det här?
Mrs Skillpa undgår tragedi
–lnte illa. –Det var fint att träffa er fru.
Hon är så rar. Och jag förstår varför huset varit så viktigt för er.
Var ni där?
Connor, förklara du vår idé om mötet.
Vi vill anordna ett politiskt möte hos er, med tåget i bakgrunden.
–Hela stan kommer. –Tåget är borta på fredag.
–John, lyssna på mr Black. –Ja, sir.
Emma tyckte det lät väldigt bra. Hon bjöd på saft och kakor.
–Hon bestämmer inte över mig! –Tala inte så till min fru.
Ni förstår inte vad ni gör.
Allt måste bli som det var förut.
Enligt mr Clapp är tåget borta på fredag.
Jag har talat med honom. Tåget kommer att vara där en tid.
Huset är mitt. Jag vet inte vad hon sa till er.
Men hon bestämmer inte över mig.
Jag fattar besluten och inte Emma.
Jag är husets herre.
–Vi vet att du är husets herre, John. –Det är borta på fredag. Punkt slut.
Connor, vi går in på Rays kontor och lämnar dem ensamma.
John.
Jag vill söka senatorsposten en dag.
Detta är min chans att möta höjdarna.
Varför förstår din fru stundens allvar och inte du?
–lngen förstår, sir. –lnte ett ord till.
–Nu ska du tänka över det här. –Hon får inte göra det.
John?
Det är jag.
Jake! Kom till mamma genast.
Är nån hemma?
Vad vill du?
Det finns inget lätt sätt att säga det på.
Jake och jag...
vi tänker lämna stan.
Jag behöver din hjälp.
Vad för slags hjälp?
Hjälp med pengar.
Det har snart gått ett år nu.
Jag jobbar dubbelt för att behålla platsen.
Jag vet inte vad jag ska göra.
Jag har tänkt åka härifrån ett tag. Jag har sparat och så.
–Jag vet att du... –Varför frågar du mig?
Checkarna.
–Det har gått ett år sen sist. –Vilka checkar?
Jag skickade inga checkar till dig.
Din... Din mor gjorde det.
Min mor dog för ett år sen.
Jag visste inget.
Vad skulle checkarna gå till?
Han har fyllt två nu.
Jag trodde faktiskt att du visste.
Din mamma skickade checkar så länge jag höll mig undan.
John, snälla. Vart ska du?
Jag har mina egna pengar.
Gå inte.
John, jag tror verkligen...
Kom, älskling. – Förlåt mig.
Jag visste inte att nån annan var hemma.
Vi ska ge oss av. Jag ber om ursäkt.
Vad heter han?
Jake.
Vem är du?
Maggie.
Bara en gammal vän till John.
Varför är du här?
Jag läste i tidningen om tåget.
Jag ville försäkra mig om att allt var bra.
Vi ska ge oss av.
Jag heter Emma och är Johns fru.
Det var trevligt att träffas. God kväll.
Maggie?
Var står din bil?
Jag har lånat ut den. Min väns moster ligger sjuk.
Jake och jag har gått mycket.
Du äger egentligen ingen bil, eller hur?
Jag vill inte lägga mig i, men...
var står hans säng nånstans?
Låt mig få köra hem er.
Det vore väldigt snällt.
–Förlåt mig, men var är John? –Han sover.
Beredd?
Kör du bil ofta?
Jag är avslöjad.
Kan du inte köra?
Nej.
Använd en fot, inte en på gaspedalen och en på bromsen.
Använd samma fot för båda pedalerna.
–Okej. –Just så. Ta det bara lugnt.
Nu kan du köra i trafiken. Tack för skjutsen.
Jag ber om ursäkt för besväret.
Det var inget besvär.
Jag ska hjälpa er in.
Sätt dig. Jag kommer strax. – Så ja, älskling.
God natt, Jakey.
Vill du dricka nåt?
Ja tack, det vore gott med nånting.
–Trivs du här? –Jag har inte råd med mer.
Ursäkta mig.
–Jag har lite pengar. Har du tid? –lnte nu, sötnos. Jag har besök.
Jaha, okej...
Du vet var jag finns.
Var det så du lärde känna John?
Emma, jag är ledsen.
Jag är verkligen ledsen.
Det gör inget. Det gör inget, Maggie.
Jag vill bara att Jake ska ha det bra.
Jag höll ut så länge jag kunde utan de där pengarna.
Vilka pengar? Skickade John pengar till dig?
Hans mor gjorde det.
Det är illa.
Det är riktigt illa.
Snälla, jag måste få veta.
Jag kommer inte att döma dig. Tro mig på mitt ord.
Jag träffade hans mor...
för tre år sen på en bar.
Hon gav mig pengar.
Hon sa att jag bara skulle träffa John.
Hon tog mig till huset.
Hon förde mig... Hon förde mig uppför den där trappan.
Och... jag trodde att du var hon.
Hon bar en gammal blåvit klänning, och...
Sängen knakade...
John ville inte göra nåt av det. Jag lovar, Emma.
Men jag kunde inte hindra henne.
Och hon var kvar i rummet hela tiden–
–och jag blev tvingad att stanna kvar. Jag var hemskt rädd.
Hon fick honom att göra...
Hon fick honom att göra otäcka saker.
Jag är världens hemskaste människa.
Det är okej.
Jag är ledsen.
Vi kvinnor måste hålla ihop, visst?
Barnets namn: Jake Skillpa Faderns namn: John Skillpa
–Låt säga att vi ville adoptera Jake. –Då måste ni komma hit på intervju.
Måste John och jag komma dit samtidigt?
–Ja. Är det besvärligt? –Ja, med tanke på Johns arbetstider.
–Ni behöver referenser också. –Kan Fanny Crill stå för dem?
–Bor de på härbärget? –Nej, hur så?
–Härbärget ordnar ofta adoptioner. –Det visste jag inte.
–Meddela mig vad ni vill göra. –Tack.
"Du kanske kan leka med mig, sa Wendy."
"Det vill jag gärna, sa vinden och böjde ner gräset..."
–God morgon. –God morgon.
"Strumpor och skjortor, lakan och underkjolar"–
–"och Wendys ljusrosa festklänning gungade på klädstrecket."
Det är böjen, där allt brukar fastna.
Så öppna och rensa den. Prova du, Karen.
Titta vem som är här.
Emma Skillpa. Så vacker du är i dag.
Jag ställer upp på mötet.
Flickor, jag vill tala i enrum med Emma.
Ni kan väl gå till maskinskrivningsrummet igen.
Det är så roligt att se dig.
–Kom och drick lite saft. –Jag kan inte.
Jag måste vara hemma kvart över åtta. Men jag tackar ja till mötet.
–Jag undrar nåt angående härbärget. –Vad säger John?
Han blev helt rasande på banken.
–Hur då? Har du talat med John? –I går. Han var helt emot det.
–Vi är överens nu. –Vad övertygade honom?
–Det gjorde jag. –Fint. Det blir en fantastisk nyhet.
–Du måste berätta för Connor. –Jag kan inte.
–Jag måste åka. –Jo, det kan du.
Mrs Skillpa. Min favorit här i Peacock.
–Hur kan jag hjälpa er? –Mötet. Vi ställer upp.
Emma Skillpa?
Stan har 800 invånare, men ni är svår att möta.
Tom McGonigle. Jag sökte er tidigare. Ni båda måste fylla i skadeanmälan.
–När passar det? –Borgmästarens fru väntar på mig.
Ursäkta mig.
God morgon, Fanny.
Tack för att du la märke till det.
De hälsar och bjuder in till fester, men de gör aldrig nåt för härbärget.
Titta här. Det måste flickorna måla.
Jag vill inte vara oartig, men jag måste verkligen hem nu.
–Träffade du nånsin Johns mor? –Nej.
Få människor gjorde nog det.
Har du barn, Fanny?
–Jag vill helst inte prata om det. –Förlåt, jag menade inte att...
Jag har en son, James. Han dog för fjorton år sen.
–Jag vet inte vad jag ska säga. –Det gör inget.
Vi försökte länge och så hände det. Det var underbart.
Allt John och jag önskade oss var en pojke som sprang runt hemma.
Barn ger så mycket.
Jag måste gå nu.
Fanny? Hur kan en person få bo här?
Emma.
Går det bra att köra bilen nu? Vad gör du här?
Jag vill prata med dig om nåt. Har du tid en stund?
Vad fan händer? Dumma unge!
Sluta, Wade.
Man ska aldrig nånsin hota en mors barn.
–Maggie, disken väntar. –Jag hatar det här.
Du behöver inte stanna här. Jag känner Fanny Crill–
–borgmästarens fru.
–Känner du borgmästarens fru? –Hon har ett otroligt kvinnohärbärge.
Nej.
Sånt har jag inte tid med. Det är ett ställe för folk utan mål.
Jag låter Fanny hålla mötet för att kunna kräva en gentjänst–
–och det vore bra för dig och Jake.
För Jake? Att bo med en massa kvinnor som saknar livsmål?
Maggie. Du tillhör familjen, och vi måste vara nära varann.
Det är rart av dig. Men jag vill härifrån.
Jag vill ha ett jobb att vara stolt över.
–Det går nog inte i Peacock. –Härbärget hjälper dig.
Husvagnen kostar 300 dollar.
–Jake växer så det knakar. –Hyran och kläderna är gratis.
De kan ordna ett bättre jobb. Jag kör dit dig i kväll.
Jag vill bara ha ett bättre liv.
Och Johns pengar skulle verkligen hjälpa till.
Maggie... Du behöver inte hans pengar.
John inser inte hur viktiga familjebanden är.
Okej.
Jag ska försöka.
Men om John erbjuder sig så tar jag hans hjälp.
Åh, John. God kväll.
–Jag borde ha ringt i förväg. –Vad är det?
Jag ville bara tacka dig och Emma för... allt ni gör.
Är hon inne? Får jag träffa henne?
God kväll, John. Oroa dig inte över vad som hände i dag. Hälsa Emma.
Ray väntar i bilen. Hälsa Emma från mig.
Vad håller hon på med?
Ni måste båda titta igenom det här.
Vi kollar om vagnen är stabil nog.
John, pappret måste signeras innan mötet kan ske.
–Du hjälper inte mig. –God morgon.
–Vi bygger scenen. –lnget möte, sa jag!
Men Emma sa till mig i går att det gick bra.
–Gå härifrån, allihop! –John, du måste sluta.
–Håll käften! –Vi tar en paus.
Kom till sans.
Lugna dig och lös problemet.
Jag tittar förbi senare.
Ursäkta.
–Vad gäller det? –Jag har en tågvagn på tomten.
Jag har pengar. Vad kostar det att ta bort den?
Hör här. Den tillhör järnvägsbolaget, och vi får problem om...
Jag vet att det är olagligt, men jag ska betala för det.
Åttahundra, i kontanter. Jag börjar i morgon.
Okej.
John Skillpa. Du är försenad.
Var var du i går? Du kom inte hit.
Behöver du hjälp? Konstapel McGonigle sökte dig.
Jag ringde hem till dig flera gånger. Flera gånger, John.
Jag vet att det är rörigt nu, men nån av er kunde ju ha svarat.
Hur som helst: Med eller utan tåg, så får det inte upprepas.
–Du får hoppa över lunchen i dag. –Nån söker er på telefon.
–Vem är det? –Det är till John.
Det är visst er fru, Emma.
–Hallå? –John, det är Maggie.
–Varför ringer du? –Vi måste pratas vid.
–Var är du? –På kvinnohärbärget.
–På kvinnohärbärget? –Emma har ordnat det. Vi måste prata.
Har du träffat Emma? Stanna där, jag kommer dit.
–Ja? –Jag vill skänka bort dem.
–Får jag träffa Maggie? –Stig in. Lämna dem på stolen.
Maggie? Du har besök.
–John? –När gjorde hon det här?
–Vad? –När förde hon hit dig?
–I går. –Nej.
John, vad är det med dig?
Jag träffade Emma när jag kom förbi hos dig. Hon skjutsade oss.
Jag kan inte låta det ske. Du måste akta dig för Emma.
–Hon vill bara hjälpa mig och Jake. –Du får pengar för att lämna stan.
Menar du allvar?
Ja. Jag måste se till att du och Jake kommer bort från Peacock.
Jake är inte trygg här.
Maggie. Jag kan inte åka tillbaka till det stället.
Jag ska ge dig alla pengarna. Jag har 1409 dollar och 16 cent.
Emma vet inte om det.
–De är på jobbet. –Vilket ställe?
Du förstår inte. Jag kan inte åka hem.
John, jag vet att du har varit med om mycket i det huset.
Du måste åka hem, till Emma.
Vart vill du åka? Jag kör dig vart du vill.
Jag kör dig.
Jag har släkt i Madison.
Jag ska ge dig pengarna och köra dig till Madison.
Jag ska köra dit dig och Jake.
Okej.
Tack.
Jag ber om ursäkt i fall jag har ställt till det för dig och Emma.
Hon är inte min fru.
John?
–John, hur mår du? –Tvinga mig inte att åka hem.
–Är du skadad? –Nej.
–Har du skadat nån? –Nej, jag svär.
Det ordnar sig.
Hon höll mitt huvud under vattnet.
Emma?
–Nej, när jag var liten. –Din mor?
Hon tar inte hand om mig längre.
–Hon skulle ha gillat Emma. –Javisst.
Jag träffade Emma samma dag som mamma dog.
John, hon är borta. Det vet du. Din mamma är borta.
Så ja.
Jag vill inte att det som hände mig ska hända nån annan.
Lyssna, vännen.
Vi måste se till att få hem dig.
John? Du ska få åka hem.
–Jag kan inte. –Du kan inte stanna här ute.
–Jag behöver ett rum. –Hur länge?
Jag vet inte.
Du får inte göra så mot mig, Emma. Du får inte göra så.
–God morgon. Är er make hemma? –Vem är ni?
–Jag har kommit för tåget. –Varför då?
–Er make har bett mig ta bort det. –Gjorde han det?
Er makes namn står på kontraktet.
–Ser ni att det står "åttahundra"? –Han är alltså inte här.
–Är Maggie hos dig? –Nej, hur så?
Jag kommer igen i morgon bitti. Då ska jag ha mina åttahundra.
–Vad gällde det? Är allt bra? –Javisst. Hur så?
Glenda säger att John har fört bort Maggie och Jake.
–Vet du nåt? –Nej.
En av flickorna tyckte hon var underlig. Det var som att hon ljög.
–Jag ska ringa till Maggie. –Kan du det?
Javisst.
Varför var du inte på härbärget i går kväll?
–Var inte arg på mig. –Vad är det som pågår?
John kom till härbärget, och han ska ge mig det jag bad om.
Pengarna?
–Och han kör mig till Madison. –Det har han inte sagt till mig.
Jag är ledsen.
Jag ville inte orsaka problem mellan dig och John.
Jag har alltid velat ha hans hjälp.
–Jag hade goda nyheter till dig. –Vad då?
Jag har talat med Fanny Crill om ett arbete på banken.
Det är en respektabel plats, och lönen är i rätt riktning.
Då kan vi alla stanna här i Peacock.
Jag vet inte... Emma.
Emma.
JOHNS LEKSAKER
–Hallå? –Hallå. Är Maggie där?
Fröken Populär, det är till dig.
–Hallå? –Maggie.
–John? –Jag ska till banken, vi ses i kväll.
–Ska du hjälpa mig? –Ja.
Tack så hemskt mycket.
Ingen får veta vad som händer, särskilt inte Emma.
Okej.
Vi träffas på Husker–motellet, rum nio, prick klockan elva.
Varför på motellet?
Får Emma veta nåt blir det inga pengar. Förstått?
Ja, jag förstår.
Prick elva. Är du en minut tidig eller sen blir det inget.
Okej.
–God dag, John. –Louise, hej.
Ursäkta, mrs Sternberg. – John, varför tog du huvudentrén?
Du har varit så vänlig mot Emma. Hon är lite ur form.
–Ett tåg landar inte på tomten ofta. –Det finns fullt med arbete.
–Kan ni inte komma på middag hos oss? –Det skulle vara väldigt trevligt.
Det tror jag säkert. Kom med mig, jag har en bunt med papper åt dig.
–Hej då, John. –Hej då.
Mr French, vad skulle ni göra utan mig?
Hitta nån som var mer pålitlig.
–Varifrån kommer du, sötnos? –Här och var.
Jag har inte rötter nånstans.
Jag heter Cal.
Jag heter Maggie.
Det brinner!
Det brinner! John, John!
–Emma. –Ja?
Får vi stiga på?
Maggie var på platsen och bekräftar att det var han.
Elden var troligen orsakad av Johns sängrökning.
Jag vet att John gick igenom en svår period.
John har inte gjort nåt fel.
Emma, vill du ha nån hjälp?
Emma?
Hon behöver vara ensam. En bön och sen går vi.
Himmelske Fader, var barmhärtig mot Emma.
Vi ber för Din styrka, så att hon accepterar–
–att hennes jordiska förlust innebär början på Johns eviga liv.
Genom barmhärtighet och kärlek förlåt John hans synder–
–och låt honom leva med helgonen. Vi ber i Ditt namn. Amen.
Amen.
Nu ska vi hedra mrs Skillpa.
Jag och hela Peacock vill tacka för er gästfrihet–
–under en sån svår tid.
–Var är hon? –Jag ser henne inte.
Mamma!
Maggie, kom.
Är allt bra? Vad är det som händer?
–Vad gör du? –Johns historia får aldrig upprepas.
Du ska få alla pengarna.
Åk till Madison, och lämna Peacock.
Har jag gjort nåt fel? Jag skulle ju jobba på banken.
John borde inte vara död. Han borde inte vara död.
Jag borde aldrig ha lämnat huset.
Han är inte trygg här.
Jag förstår inte. Du skrämmer mig.
Det är vad John skulle ha velat.
Gå nu. Snälla.
Snälla.
Hela Peacock verkar vara här. Tack för att vi fick komma.
Emma? Det närmar sig fotograferingen.
Senatorn åker snart.
Jag försöker tjäna Nebraskas folk i kongressen.
Emma? Det är Fanny.
Emma?
Var är Maggie? Är hon där?
Det är så fint härute, du går miste om det.
Emma?
Översättning: Katarina Pellijeff www.broadcasttext.com